Policajac koji ovdje svake večeri kupuje "Cezar" salatu...
CHUNG KING EXPRESS
Svakoga dana prođemo pored toliko ljudi...
onih, koje više nikad nećemo sresti...
ili ljudi, koji nam mogu postati bliski prijatelji.
Ja sam policajac, broj 223. Zovem se He Qiwu.
Stoj!
Nikad nismo bili bliže od ovoga.
Dijelilo nas je svega nekoliko milimetara...
No, nakon 57 sati...
Zaljubio sam se u tu ženu.
Gđo Chen? Ovdje Qiwu.
Nemojte zvati May. Upravo sam vas trebao!
Nismo se dugo vidjeli. Kako ste?
Ja sam dobro. Da... Dajte May vremena, već će ona to preboljeti.
Siguran sam da će me nazvati kad se bude tako osjećala.
Molim vas, nemojte joj reći da sam vas zvao.
A... idete u kino?
Neću vas više zadržavati. Je li g. Chen tu?
G. Chen? Ovdje Qiwu.
Ne, ne... nemojte zvati May! Je li vam se smirio kašalj?
Idete u kino sa suprugom, čujem?
Tad vas više neću zadržavati.
Nemojte reći May da sam zvao. Je li njena sestra tamo?
Nije? Molim vas, pozdravite je u moje ime.
Svi mi imamo svoje navike.
Moja je ta, da čekam ovdje kod May ne završi s poslom.
Šef veli kako May izgleda poput japanske zvijezde.
Ona i ja smo upravo prekinuli.
May je htjela da i ja izgledam malo više poput japanske zvijezde.
Imate poruku za 368.
Nazvati Ming? Misliš, May?
Daj izgovori kako treba! "M-I-N-G" ili "M-A-Y"?
Jesi siguran da nisi pogriješio?
Pa zar ne znaš engleski?
Hej, Ming? Odlično sam, da. Pretpostavljam da te May zamolila da nazoveš.
Reci joj neka se ne brine. Ja sam dobro.
Znam ja o sebi voditi računa.
Zna da me može nazvati kad kod to poželi.
Ne trebaš ti glumiti posrednika.
Što?!? Nije?
Pa, zašto si me onda zvala na dojavljivač?
Otišla si trčati?
Znači, opet ti je netko slomio srce?
Pa, zbog čega onda ideš trčati?
Utrka? Ti nisi normalna!
Trčanje je nešto tvoje, privatno. To ne radiš radi publike...
Ma, znaš što, zaboravi.
Na ljubavnom planu, svi smo ponekad nesretni.
Kad se meni to desi, idem trčati.
Kad trčiš, tijelo gubi jako puno tekućine...
pa ti ne ostane dovoljno za suze.
Ja i plakanje? Nema šanse.
May je uvijek razmišljala o meni kao o nekom "G. Cool" tipu.
Još uvijek se nisi pomirio s djevojkom?
Već je prošao mjesec dana!
Nađi si neku drugu.
Što misliš o ovoj May? Nije uopće loša. - Zdravo.
Večeras je ranije puštam s posla. Daj, barem pokušaj.
A uz to, sviđaš joj se.
Ne mogu večeras. Moram se naći s nekim.
Ovo je strašno. - Ja odoh u krevet.
Sigurni ste da to želite? - Da! Da!
Dajte putovnice. - Evo... evo.
Slijedeći! Slijedeći!
Veći, veći mi treba, ali ništa upadljivo.
Plati im pivo.
Koliko sam dužna?
Kad bih spavao kod May...
a nismo htjeli da to njezini roditelji znaju...
Spuštao sam se preko balkona.
Hoću li ikad više takvo što učiniti?
Koliko je ova?
Ma što to radiš? Mrdaj!
Za mnom.
Nema ga tu.... Znaš li ti gdje je? - Evo ti ovo...
Datum isteka na limenci govori mi
da mi nije preostalo dugo vremena.
Ako ne pronađem te Indijce...
imat ću velikih problema.
Zašto si obukla kišni mantil? - Jer mislim da će kišiti.
Nekako sam postala jako oprezna.
Kad oblačim kišni mantil...
također stavim i sunčane naočale.
Tko zna hoće li početi kišiti...
ili će zasjati sunce?
Ima li kakvih poruka za 368?
Lozinku, molim.
"Ljubav koja ne umire"
Nikakvih poruka?
Žao mi je, nema niti jedne.
U svakom slučaju, hvala vam.
Prekinuli smo prvog travnja...
Svakoga dana, kupim limenku ananasa, kojemu rok istječe prvoga svibnja.
May voli ananas...
...a prvi svibnja je moj rođenan.
Ako May ne promijeni mišljenje prije no što ja pokupujem 30 limenki...
tad ću znati da je i našoj ljubavi istekao rok trajanja.
Gospodine, ovoj limenci rok trajanja istječe sutra.
Dajte da vam donesem drugu.
Nema potrebe.
Koji vam je najraniji let sutra ujutro?
Želim rezervirati kartu.
Da... samo jednu.
Jeste li vidjeli ove ljude?
Ne...
Pogledajte pažljivije. Neki su imali i djecu sa sobom.
Žao mi je, ne mogu vam pomoći.
- Ti zbilja ne znaš? - Ma, nemam pojma gdje je.
Ali, to je tvoj prijatelj!
Ne...
Gdje mi je kćerka?
Što ti zapravo hoćeš?
Imaš jedan sat na raspolaganju da mi sve kažeš.
U protivnom, nećeš više nikad vidjeti svoju kćerku.
Konobarice! Molim vas, naplatiti sladoled za malenu.
Neku su ljudi spremni žrtvovati vlastito dijete da se izvuku...
ali on nije bio jedan od njih.
Krenula sam nakon sat vremena.
Policija! Ni makac!
Već šest mjeseci nisam nikoga uhapsio.
Ali danas sam naletio na tog tipa, za kojim je bila raspisana potjernica.
Kad god bih nekoga uhapsio...
Želio sam da to May sazna prva.
Halo? Halo?
Imate li ananasa u limenci, a da mu rok istječe prvoga svibnja?
A znate li vi koji je danas dan?
30. travanj?
Točno tako!
Mislite da prodajemo robu kojoj je istekao rok trajanja?
Svejedno... ima još dva sata do isteka.
To ionako nitko neće kupiti! Uzmite si svježi!
Ljudi poput tebe trebaju svježinu.
Imaš li predstavu što sve treba da se konzervira ananas?
Voće prvo mora uzrijeti. Mora ga netko obrati, isjeći na kriške...
a vi to onda samo bacite!
Što mislite, kakvo mišljenje jedna limenka ima o svemu tome?
- Prijatelju, ja samo tu radim.
Koga briga kako se osjeća limenka? Što s mojim osjećanjima?
Utovar... pa opet utovar... pa malo istovara...
Najveća mi je želja da nijedna limenka uopće nema roka trajanja!
To bi me spasilo sati i sati nepotrebnog posla.
A ti voliš takve, s isteklim rokom? Pa, posluži se.
Uzmi koliko god hoćeš! Kuća časti!
Nekako, sve dolazi s rokom trajanja...
Sabljarka ima rok trajanja.
Mesni sos ima rok trajanja.
Čak i film za jednokratne fotoaparate...
Postoji li na svijetu išta, a da nema rok trajanja?
- Hočete limenku? - Istekao rok! Neću to!
Konačno sam našao i svoju tridesetu limenku.
I dok počinje prvi svibanj tako i meni sviće u glavi...
Što se tiče May...
Ja njoj nisam ništa drugačiji od limenke ananasa.
Hajde... probaj.
Svi kažu da su psi čovjekovi najbolji prijatelji.
Zašto onda ovaj moj ne želi sa mnom podijeliti tugu?
Sigurno sam postavio nekakav rekord.
Pa, večeras sam pojeo trideset limenki.
Sad malo sosa od češnjaka... May nije voljela češnjak.
Rado izašao vani, među ljude....
May je do sada već u krevetu.
No, što je s onom drugom May?
Aha... Opet si došao.
- Mislio sam otići na kasnovečernju kino-predstavu.
- Ali May je već otišla.
- Otišla?
- Zar si mislio da će te tako dugo čekati? Nema šanse...
- Ženske polude od čekanja.
To ih jednostavno izluđuje.
Otišla je s Richardom.
Slijedeći put budi brži.
Nikad nisam niti sanjao...
da će mi dvije djevojke po imenu May dati korpu u jednoj večeri.
A da bih to prebolio, obećavam sam sebi...
da više nikad neću izaći s djevojkom koja se zove May.
Lulu? Ja sam, Qiwu.
Hoćeš da odemo na piće?
Već si u krevetu?
Ovako rano?
Već si bila zaspala?
Nema veze. Ćao.
Chieko-san? Pogodi tko je? Ja sam, Qiwu!
Da... tako je.
Hoćeš da izađemo na piće?
Tvoj suprug? Pa, kad si se udala?!?
Već pet godina?
Zar je toliko vremena prošlo?
Imaš dvoje djece?
Zvučiš tako sretno... To je super!
U redu je... nema veze.
Mogu li dobiti Kong Siu-Wai?
Hej... ovdje He Qiwu.
Išli smo skupa u četvrti razred.
Ne sjećaš me se?
Ma... ništa. U redu, laka noč.
Na kraju me od svog tog ananasa zabolio stomak.
Pa sam odlučio otići u bar.
Mislio sam da bi mi malo alkohola moglo pomoći.
- Jeste li dobro?
- Da... još jedan dupli.
Ima jedna pjesma... zove se "Ljubav umire u zoru. "
Upravo tako se ja sad osjećam.
Kako ću zaboraviti May?
Obećavam sam sebi...
da ću se zaljubiti...
u prvu ženu koja večeras uđe ovdje.
Gospođice, mogu li vam nešto donijeti?
- Jedan whiskey, molim vas.
Imam osjećaj da joj se sviđam.
A znam i čime ću probiti led.
- Ispričavam se, gospođice, volite li vi ananas?
Možda ne razumije kantoneški...
Oprostite, gospođice, volite li vi ananas?
Mogu li vas upitati, volite li ananas?
- Dobro govorite mandarinski.
- Odrastao sam na Taiwanu. A vi?
- Nisam raspoložena za razgovor.
Ostavi me na miru.
- Ne moramo pričati.
Mogu li samo sjediti tu pokraj tebe?
- Vidi koliko je praznih mjesta. Zašto baš tu?
- Osjetim da si usamljena.
- Ma, zbilja?
- Da...
Zbog čega bi žena ovako kasno nosila sunčane naočale?
Ili je slijepa...
ili se samo pravi važna...
ili ne želi da ljudi vide kako je prije toga plakala.
- Pa, koji razlog je u ovom slučaju?
- Posljednji! - Ha...
- U redu je. Nema potrebe za suzama.
I ja se upravo liječim od zaljubljenosti.
Uglavnom tako što trčim, uznojim se...
pa u tijelu ne ostane dovoljno tekućine i za suze.
Hoćeš da idemo trčati?
- Trčim uokolo cijelu večer. Padam s nogu.
Ako ti se priča...
daj si nađi nekog drugog.
- Ma nisam ja neka osobita pričalica...
Ali bih ti rado pravio društvo.
Znam kakav je osjećaj kad ti netko slomi srce...
Svaka djevojka treba dečka, na kojeg se može osloniti.
- Ja nemam dečka.
- A ja nemam djevojku.
- Koliko imaš godina?
- Prije dva sata sam još uvijek imao 24...
Sad imam 25.
- Nećeš mi se svidjeti.
- Ne budi tako sigurna.
Mogli bi i krenuti.
Voliš li ananas?
- Ne tiče te se.
- Samo pokušavam saznati više o tebi.
Bio sam pet godina zaljubljen u jednu djevojku.
Upravo smo raskinuli.
Kaže mi kako ja nju ne razumijem.
Zato želim znati malo više o tebi.
- Nećeš ti saznati ništa.
- Daj, pa pruži mi priliku.
U redu....onda ti saznaj nešto o meni.
Kakve muškarce voliš?
Ako nekoga poznaješ, ne znači da ga možeš zadržati zauvijek.
Ljudi se mijenjaju.
Netko može danas voljeti ananas...
a sutra nešto drugo.
- Gospodine! Gospodine!
Upravo se spremamo zatvoriti.
- Zatvoriti?
Hoćemo na trčanje?
- Samo mi treba mjesto gdje ću se odmoriti.
Kad je rekla "odmoriti", upravo je to i mislila.
Pogledao sam dva stara filma na TV-u te noći...
i pojeo četiri "Cezar" salate.
Kad je svanulo, znao sam da moram otići.
No prije nego što sam otišao, skinuo sam joj cipele.
Moja majka kaže da ženama oteknu noge...
ako spavaju u cipelama s visokim potpeticama.
Činilo se da je dugo hodala prethodne noći...
Tako lijepa žena trebala bi nositi samo čiste cipele.
Zapravo sam se rodio u šest sati ujutro.
Tako da će mi za dvije minute biti dvadesetipet godina.
Četvrtina stoljeća!
Kako bih proslavio taj povijesni trenutak, trčim.
Riješavam se viška vode iz tijela.
Osjećaj je odličan.
Dok sam napuštao stazu za trkače, odlučio sam baciti dojavljivač.
Ionako me gotovo nitko ne zove...
Broj 368.
Lozinku, molim.
"Ljubav koja ne umire"
Vaša prijateljica iz sobe 701 vam želi sretan rođendan.
Hvala vam.
Prvoga svibnja 1994. godine,
jedna mi je žena poželjela sretan rođendan.
Po tome ću je se sjećati cijeli svoj život.
Kad bi čovjek mogao sjećanja spremati u limenke...
bi li i ona imala rok trajanja?
Ako da, nadam se da bio u stoljećima.
Jednu Coca-Colu, molim vas.
- Opet trčiš?
Bolje bi ti bilo da čuvaš tu snagu za nešto pametnije!
Hej. Probaj s Faye! Nije uopće loša...
- Tko je Faye?
- Počela je danas tu raditi.
Ali budi brz! Nemoj da te Richard pretekne!
-Hvala, ali nisam baš lud za dečkima. - Dečkima?
Molim?!?
Nikad nismo bili tako blizu.
Dijelilo nas je svega par milimetara...
Nisam ništa o njoj znao...
No šest sati nakon toga...
ona se zaljubila u drugog muškarca.
"Cezar" salatu, molim vas.
- Za ponijeti?
- Ti si nova ovdje?
Uvijek ovako glasno slušaš glazbu?
- Da... što glasnije, to bolje.
Ne da mi da razmišljam.
- Ne voliš razmišljati?
A što voliš?
- Nisam nikad baš o tome mislila... Reći ću ti kad saznam.
- A što je s tobom? Što se tebi sviđa?
"Cezar" salata. - Heeeeeeeej!
Jednu "Cezar" salatu. Molim lijepo.
- Opet "Cezar" salatu?
Zar ti ne dosadi?
- Ova nije za mene.
Za djevojku?
Je li joj ta najdraža?
- Ne znam... nikad nije rekla da je ne voli.
- Možda bi joj se ponekad svidjelo nešto drugo?
Pokušaj s ribom i krumpirićima. To je dobro.
- Što ako joj se ne svidi?
Kupi oboje, pa neka odabere sama.
Ne možeš nikako pogriješiti.
- Zar to nije razbacivanje?
- Pa, ne košta to tako puno.
Ma, daj djevojci nekog izbora.
- U redu. Jednu "Cezar" salatu i jednu ribu s krumpirićima.
- Evo ih!
- Ribu i krumpiriće, molim.
- Vidiš! Rekao sam ti da će joj se svidjeti.
- Pa, samo je trebala reći da ne voli "Cezar" salatu!
- Nisi joj nikad dao izbora, kad si je stalno kupovao!
Da jesi, vjerojatno bi ti rekla.
Kad smo kod izbora...
večeras joj probaj odnijeti pizzu.
Ne znam hoće li se njoj to svidjeti...
- Pa onda iskoristi isti trik kao i prošli put, pa što upali...
Nećes sad bankrotirati zbog dva jela.
- U redu.
- Želiš opet probati nešto drugačije?
Hot-dog je dosta dobar.
- Ne, hvala. Samo ću crnu kavu.
- Ništa za prijateljicu?
- Ostavila me.
- Zbog čega?
- Rekla je kako hoće probati nešto drugačije...
Valjda je u pravu...
Bar s muškarcima ima izbora. Kao i s hranom.
Trebao sam se ja držati "Cezarove" salate.
Nema veze.
- Probat će s nekim drugim i shvatit će da si ti bolji.
I dotrčat će nazad, k tebi.
- Hvala.
Na svakome letu...
postoji neka stjuardesa koju poželiš zavesti...
Točno u ovo vrijeme prošle, godine, na visini od 25,000 stopa...
Ja sam zapravo jednu i zaveo.
Mislio sam da ćemo jako dugo ostati zajedno.
Letjeti poput jumbo-jeta, kojem nikad ne nestaje goriva.
Ali otišli smo u suprotnim smjerovima.
- Crnu kavu, molim vas.
- Prošlo je tjedan dana, a još se nije vratila?
- Ispričavam se...
- Možda nije imala dovoljno izbora.
- Onda prestani misliti o njoj.
Ne možeš se samo tako nalijevati crnom kavom.
- Potrebno je vrijeme da čovjek prihvati promjenu.
Kod mene to ide polako.
Bit ću ja dobro.
- Kako god ti kažeš.
- Oprostite... tražim policajca br. 633.
- Oh, taj zli broj 633. Nije danas na dužnosti.
- Zar nije slobodan tek u subotu?
- Zamijenio je smjene. Nije vam rekao?
- Možete li mu ovo dati kad navrati slijedeći put?
- Nema problema. Svakako.
- Hvala.
- Ja ću se brzo vratiti. - Molim?
Odmah ću se vratiti. - Oh.
Gdje ćeš ti? - Moram i ja vani.
- Sama si tu večeras?
Sama si tu večeras?
- Maloprije je sve bilo puno.
Svi su nestali kad si se ti pojavio. Što nije u redu sa mnom?
- Sve je u redu.
- Crnu kavu?
Prošle noći...
djevojka... - Molim?
Prošle noći, djevojka...
- Možeš li malo to smanjiti?
- Sinoć te ovdje tražila neka djevojka.
Ostavila ti je pismo.
- Zbilja?
- Da... mislim da je bila stjuardesa.
- Ne želiš to pročitati? - Kad popijem kavu.
- Hej! Pismo ti je ostalo.
- Sačuvaj ga za mene. Neki drugi put...
- 'Ej, šefe....
- Što ti radiš ovdje?
- Pa, na dužnosti sam.
Gdje je broj 633?
- Na godišnjem odmoru. - Zbilja?
Kaže da se povrijedio na udarnu iglu. Oporavlja se kod kuće.
Otako je otišla, sve u stanu je tako prazno...
Sve me samo tjera na spavanje...
Jako si smršao, znaš...
Nekad si bio bucmastiji.
Imaj više povjerenja u sebe.
Moraš prestati plakati, znaš to.
Gdje su nestali tvoja snaga i izdržljivost?
Izgledaš tako otrcano ... pogledaj se.
Pomoći ću ti.
Zar ovako nije bolje?
Reci nešto.
Nemoj sad nju kriviti za sve.
Svi mi imamo svoje trenutke preispitivanja.
Pruži joj šansu, važi?
Jesi usamljen?
Baš izgledaš očajno.
Je li ti hladno? Dođi, ja ću te ugrijati.
Šefe!
- Jeste li ručali? - Aha!
Sve ti je tu spremno. Treba li ti pomoći?
- Sve je u redu. Snaći ću se.
- Ispričavam se.
- Hej! Što ti ovdje radiš?
Jesi li bolje? - Bolje?
- Rekli su mi da si se povrijedio na udarnu iglu. - Gluposti.
- Nisam te dugo viđala u ovom kraju.
- Promijenio sam smjenu. Sad sam u podnevnoj.
- Zbilja?
- Treba li ti pomoći? - Može. Molim te.
- Odoh ja.
- Ovo je baš teško.
- Zna nekad biti i gore.
- Vjerojatno ti je sve to teško...
... raditi ovakav posao.
Zašto si se tu zaposlila?
- Šef mi je rođak.
Zamolio me da dođem raditi kao ispomoć.
- A što si prije radila?
- Sve i svašta.
Štedim novac.
- Za studij?
- Nisam nikad o tome razmišljala.
Jednostavno, želim uživati u životu.
- Kako? Gdje?
- Bilo gdje...
Možda Kalifornija.
- Kalifornija? Zašto baš tamo?
- Rekla sam "možda". Nije problem otići drugdje ako bude dosadno.
- Dakle, voliš putovati?
- Zar ti ne voliš? - Prilično mi je dobro i tu.
- Možeš poći sa mnom. Skupila sam skoro pa dovoljno.
- Dogovorit ćemo se. Uvijek si takva?
- Još uvijek imam ono pismo.
- Nisam imao vremena pokupiti ga.
- Daj mi svoju adresu. Poslat ću ti poštom.
... jer će se inače izgubiti.
- U redu.
Pa ti živiš tu blizu!
- Aha. Možeš nekad i navratiti.
- Naravno.
- Dobro. Idemo.
- Znojiš se. Jesi li dobro?
- Dobro sam.
- Ti, prestani sanjariti!
Što si umislio, da si neka filmska zvijezda?
I ostavi te mrkve na miru...
Tko će to sad pojesti?
Uzmi rolnu toalet papira umjesto mikrofona!
A ti!
- Ja ne sanjarim!
- Ma da. Ti ne sanjariš.
Ti mjesečariš!
- Naravno... Mjesečarim...
Kako god ti veliš.
Sanjala sam tog poslijepodneva...
Činilo mi se kao da sam u njegovom stanu.
A probudila bih se tek kad bih otišla...
Nisam znala da postoje snovi iz kojih se nikad ne probudiš.
Ponekad odem kući na ručak.
Uvijek postoji šansa da će se ona vratiti...
Znam da si unutra.
Izađi vani.
Brojat ću do tri.
Jedan...
Dva... Tri!
Imala je običaj iskočiti iz ormara, da me preplaši.
Ali je i to prestala raditi...
Valjda joj je igra dosadila nakon nekog vremena...
Možda se krije u kupatilu?
- Zdravo.
- Zdravo...
- Evo "Charsiu" s rižom.
- Ispričavam se.
- Opet ti! - Da.
- Hoćeš li ostati još malo?
- Zbog čega?
- Ma, ništa.
- Gdje ćeš ti?
- Nešto sam zaboravila.
Oh. Još uvijek ti nisam poslala ono pismo. - Nema žurbe...
Već će ono stići do mene.
- Zbog čega si se vratila?
- Moram platiti račun za struju. Mogu li ovo tu ostaviti?
Rođače? Ja sam još uvijek na zelenoj pijaci.
Što? Kako? Ali vani lije kao iz kabla!
Čuješ li?
- O čemu ti pričaš? Vani je sunčano!
- Zbilja? Onda mora da je nekakav lokalni pljusak.
Vratit ću se čim prestane padati.
- Nemoj zaboraviti račun za struju! - Neću, neću...
- Odoh sad.
- Dobro... vidjet ćemo se mi opet.
Vratit ću se.
- Ovo je za tebe.
- Kome nosiš toliko oraha?
- To je za prijatelja.
- Pa gdje si ti?
- Plaćam račun za struju.
- Ali, nema te već satima!
- Tu je strašna gužva. Jedva se mogu probiti do šaltera.
Moram stajati u redu!
Kako je uvijek gužva kad ti plaćaš struju?
Vidimo se.
A da sutra ponovo pokušam?
- A da pokušaš u drugoj poslovnici?
- Drugoj poslovnici?
Dobro. Probat ću, probat ću.
- Jesi to bila u kupovini?
- Ma, pomažem prijatelju da preuredi stan.
- Sigurno imaš pune ruke posla. - Dakako...
Opet crna kava... Nije ti to zdravo.
Ako ne možeš zaspati, popij obične vode.
Hej. Ja sam.
Sletjeli smo u Hong Kongu.
Hoćeš da se nađemo?
Nazovi me. Na isti broj.
Opa! Koliko vremena treba da je pustiš tako dugu?
- To se tebe ne tiče.
Kako je ova uobražena! Zar ne? - Valjda...
Zbog čega?
- Pa...
- Poznaješ li je dobro? - Ne baš.
Jednog me dana obuzeo iznenadan osjećaj da se vratila...
Jesam li ostavio vodu odvrnutu...
ili ovaj stan sve više i više plače?
Uvijek sam mislio kako se ja dobro nosim s tim...
Nisam očekivao da ću mnogo plakati.
Kad ljudi plaču...
jednostavno osuše oči papirnatim maramicama.
Ali kad plače stan...
...treba dugo vremena dok pokupiš svu vodu.
Što ti radiš ovdje?
- Ja tu živim.
- Ovdje živiš?
- A što ti tu radiš? - Kupujem zlatne ribice.
- Tu nitko ne prodaje zlatne ribice. - Ne prodaje?
- Došla si kupiti zlatne ribice? - Da.
- Kupiti ih ili ih prodati? - Kako to misliš?
Prestani! Sve zaboravim kad se preplašim.
- Zbog čega si se preplašila?
- Ne znam! Zbog tebe!
Idem ja sad.
Da se nisi zaglavila?
- Ne gnjavi me sad! Krenula bih da mogu.
- Uhvatio te grč?
- Ne znam. Ovo mi se nikad prije nije dogodilo.
- Bolje uđi u stan.
Kad bi se vraćala s dugog leta, masirao sam joj stopala i noge.
Stjuardesama je teško na nogama...
Uvijek sam mislio kako su ženske noge privlačne.
Nisam niti jednu dodirnuo otkako me napustila...
Je li sad bolje?
- Jeste. Mogu li sad ići?
- Ostani još malo.
Pustit ću nam neku glazbu.
- Pa i ti voliš ovu pjesmu?
- Ne... nije to moje.
To je odabrala moja bivša.
- A njoj se, dakle, sviđala ova pjesma?
- Jeste.
Kako da ne, njegovoj bivšoj se sviđala.
To je moj CD. Ostao mi je prije par dana.
Mogu li snovi biti zarazni?
Pretpostavljam da sam bila previše nervozna.
Nakon nekog vremena, zaspala sam.
Tog je poslijepodneva u mom stanu zaspala jedna djevojka.
Palo mi je na pamet da ju probudim...
ali iz nekog razloga, nisam...
- Sranje!
Nemoj ništa zapaliti.
Pazi na te svijeće.
- Ti si kriva. Što te spopalo u posljednje vrijeme?
Zašto nisi platila račun za struju?
Kamo si išla svaki dan?
- Išla sam liječniku.
- Zbilja? Nisam vidio da uzimaš neke lijekove...
- Kako da ne... Samo nisi primjetio.
- A je li ti liječnik rekao kad će ti biti bolje?
Već mi je bolje.
Ludi ste!
Ne znam što je u pitanju...
ali sam se u posljednje vrijeme jako promijenio.
Počeo sam opažati stvari.
...stvari, koje sam obično uzimao zdravo za gotovo.
Čak i sardine imaju drugačiji ukus.
Ne smiješ se prepuštati.
Tako si se brzo udebljao!
To što je ona otišla, ne znači da je život stao...
Prestani si toliko ugađati.
Zbilja me razočaravaš...
Toliko si se promijenio!
Ne možeš tek tako postati netko drugi.
To što je ona otišla, to nije nikakav izgovor.
Daj se saberi.
Tako sam odahnuo kad sam vidio da plače.
Možda je izgledao drugačije...
ali je još uvijek onaj stari...
Još uvijek je to ručnik, nabijen osjećanjima.
Postao sam optimističniji ovih dana. Nisi primjetio?
Stvari nekako dolaze na svoje.
A ti si nekad izgledao tako glupo...
a sad mi se činiš skroz sladak.
Ali ne smiješ si dozvoliti biti tako prljav!
Nekad si bio čišći.
Pogledaj samo te prljave pruge...
Jesi se potukao s nekim?
Aaa... tu si se sakrivala...
Nema više bježanja.
I ne mirišeš baš lijepo.
Sutra ću te prozračiti na suncu, važi?
- Što radiš u mom stanu?
- Pa rekao si mi da mogu navratiti!
- Daj, otključaj vrata! Otvori!
- Hej. Netko te traži.
- Mene? - Da.
- Što ti hoćeš?
- Došao sam po ono svoje pismo.
- Kakvo pismo? Eno šefa, pitaj njega.
- Pa ti si ga čuvala.
- On veli da je kod tebe.
- Kod mene? Gdje?
Oh. Da...
Plašila sam se da ću ga izgubiti. Nisam ga pročitala, časna riječ.
- Hvala ti.
Jesi li slobodna sutra uvečer?
- Zbog čega pitaš?
- Pa, zovem te da izađemo van.
- Da izađemo van?
- Šef kaže da si sutra slobodna.
- Pa zbog toga moram izlaziti?
- Dobro... razmisli.
Čekat ću te u restoranu "Kalifornija" u osam uvečer.
A ta pjesma... nije to za tebe. Već ovo.
- Ja sam ukleta! Ukleta!
- Hej. Broju 663 dobro ide s djevojkama.
- Šefe... pa on je broj 633, ipak...
- Zar je to bitno?
- Čovječe. Nemam dovoljno šalica!
Tog sam poslijepodneva čistio stan.
Ličilo je na čišćenje piste prije novog uzlijetanja.
U restoran sam stigao nešto ranije...
Očekivao sam kašnjenje, naravno...
Pa sam rasitnio da imam za džuboks.
Trebaju mi novčići, molim vas.
Nakon pola sata, usitnio sam još jednu novčanicu od 10 dolara.
- Je li to let otkazan?
- Ona neće doći.
Zamolila me da ti predam ovo...
Svejedno, nemoj da te to sad pogodi...
Uvijek ima djevojaka...
May je fina. Vraća se sutra na posao.
- Gdje je?
- Dala je otkaz. Rekla je da ide u Kaliforniju.
I to je sve...
Hvala ti.
Nisam otvorio pismo.
Neke stvari treba pustiti neka potonu.
Kad se izgubio barmen...
Počeo sam pričati s pivskim bocama...
- Jesi razočaran?
- Ne posebno.
- Idi doma i spavaj. Ona ionako neće doći
Zapravo, te večeri je ona zbilja otišla u Kaliforniju.
Ali u onu drugu.
Bili smo u svojim različitim Kalifornijama,...
a dijelilo nas je petnaest sati vremenske razlike.
Mora da je jedanaest uvečer u Kaliforniji, u SAD-u.
Pitam se, hoće li se sjetiti dogovora za izlazak u osam sati, u ovoj ovdje.
- Koja slučajnost!
- Nisi na dužnosti večeras?
- Tako je.
- Pa, kako si?
- Sve po starom. Ti?
- Nije loše...
Sama si?
- Ne... čeka me prijatelj.
- Ah... točno tvoj tip.
JOš uvijek imam neke tvoje stvari.
Hoćeš ih doći odnijeti?
- Ne želim ih više. Baci ih.
- Dogovoreno.
- Žurim.
Svejedno mislim da ti bolje pristaje uniforma.
- Tebi također.
Hej! Nisi platio!
Plati mi!
- Koliko? - $2,62, lijepo molim.
Ispostavilo se da je pismo bilo avionska karta
s datumom od prije godinu dana.
Nisam uspio iščitati odredište.
I did go to the restaurant that evening.
Znala sam da će biti gužva, pa sam došla u 7:15.
Vani je lijevalo kao iz kabla.
Promatrala sam kišu kako se cijedi niz prozore...
Smjesta sam morala znati, je li u toj drugoj Kaliforniji...
sunčano i toplo.
Odlučila sam si dati godinu dana...
Večeras kiši isto kao i onog puta...
Dok gledam kroz prozor...
Samo mi je jedna osoba u mislima.
Pitam se je li uopće otvorio moje pismo.
- Što ti radiš ovdje?!?
Hje... što ti radiš ovdje?!?
- Jesi li to zbilja ti?
- Što radiš tu unutra?
- Renoviram.
- Renoviraš?
Gdje mi je rođak?
- Otvorio je karaoke bar.
Veli, treba mu malo promjene.
Pa sam ja preuzeo ovo ovdje. Nije ti rekao?
- Nismo se ni vidjeli.
- Ima odličan sluh za posao.
Prvo mi je uvalio ribu i krumpiriće...
a onda čitav paket.
- Molim?!?
- Kako rekoh! Ima odličan sluh za biznis!
- Otkad se tebi sviđa moja vrsta glazbe?
- Treba dosta vremena da se čovjek navikne...
Jesi bila u Kaliforniji? Je li bilo dobro?
- Ništa osobito...
- Dobro ti stoji uniforma...
- I ti dobro izgledaš u civilki.
- Hoćeš nešto pojesti?
- Ne. Imam ranojutarnji let.
- Pa, kad ćeš se vratiti?
Ovdje je otvorenje za dva dana.
- Ne znam. Možda ovo bude dosta dugi put...
- Piši mi kad god stigneš tamo, gdje si se već zaputila.
- Zbilja bi to volio?
- Samo da te pitam jednu stvar...
Bi li pustila osobu da se ukrca...
s kartom, koja liči na ovo?
Današnji je datum, ali ga je kiša malo zamrljala.
... tako da ne znam gdje me vodi. Znaš li ti?
- Nemam pojma. Ali napravit ću ti ja drugu.
- Odlično.
- Gdje bi želio ići?
- Meni je svejedno. Gdje god me ti želiš odvesti.
Režija: Kar Wai Wong
Policajac 233: Takeshi Kaneshiro
Faye: Faye Wong
Policajac 633: Tony Leung Chiu Wai
Song: "Know Oneself and Each Other" by Faye Wong
K R A J
Chung King Express: adaptacija: MaxPoe